![Cristina Doménech Hernández](/recursos/fatwirepub/ccurl/182/152/Cristina Domenech,0.jpg)
6 de de juny de 2018
No recorde la primera vegada que els vaig dir als meus pares que volia estudiar Periodisme, però és impossible esborrar de la meua memòria la quantitat d'ocasions en les que gent del meu entorn em va advertir que no, el periodisme no tenia futur. Apartar aqueixes opinions negatives de la meua ment i iniciar el Grau en Periodisme en la UV em va permetre adonar-me que no tenien raó. Durant aquests tres anys, al costat dels meus companys he bussejat per la història de la comunicació, però també he adquirit nocions de com manejar-me amb una càmera de televisió. De la mà de bons professionals de la comunicació, he aprés que, darrere de la paraula “periodisme”, hi ha moltes més eixides professionals de les quals aparentment una jove estudiant podria citar: community manager, infografista, docent, etc.
Les assignatures de pràctiques es realitzen en quart, per la qual cosa en el meu cas, encara no puc opinar sobre elles. En canvi, sí que puc fer-ho sobre les pràctiques extracurriculars. Les que fins al dia de hui he pogut realitzar m'han obert les portes de la comunicació institucional i m'han permés conjugar dues de les meues passions: la comunicació i les Falles. La universitat ofereix als estudiants un ampli ventall de pràctiques, també en mitjans, perquè finalment puguen decidir quina és la branca de la comunicació en la qual es troben més còmodes. Així mateix, l'àmplia varietat d'assignatures que s'ofereixen ajuda als estudiants en la presa d'aquesta decisió.
D'altra banda, la facultat també organitza activitats, conferències i jornades a les quals assisteixen periodistes i comunicadors en actiu. A més, en algunes assignatures hem rebut la visita de periodistes que ens han transmés en petit comité la seua visió sobre la professió i la seua experiència. En definitiva, es tracta d'interessants activitats que complementen la docència impartida pels professors.
A part de la formació acadèmica, després d'aquests tres anys, em quede amb la idea que la primera pedra per a erigir-me com una bona periodista és la formació en valors. Uns valors en els quals, sense dubte, t'instrueixen els professors, però també els companys, molts dels quals, hui dia són ja quasi part de la meua família.